Tipus | esport extrem, esport turístic i esport aquàtic ![]() |
---|
El barranquisme o també conegut com a descens de barrancs és una activitat esportiva relacionada amb l'espeleologia, el senderisme, l'escalada i l'alpinisme d'una banda, i amb els esports aquàtics per altra.[1] Consisteix a progressar pel llit d'un barranc, podent presentar un recorregut molt variat: trams amb poc cabal o fins i tot secs, punts amb tolls i gorgs profunds i altres trams amb cascades de diverses altures, trobant també terrenys amb vegetació o desèrtics.
El barranquisme consisteix a anar superant aquests canvis de recorregut: caminant, nedant, desgrimpant o fent ús d'una progressió més tècnica amb cordes utilitzada normalment a l'espeleologia, en particular el descens en ràpel. Es considera que perquè un descens siga valorat com a apte per al barranquisme ha de combinar com a mínim dues d'aquestes tres característiques: cabal, verticalitat i caràcter encaixat.
Quan la ruta no presenta dificultats respecte a la verticalitat en diuen senderisme aquàtic.
El descens de barrancs és una disciplina específica que requereix una completa formació i coneixements i habilitats per a ser practicada de manera segura. Tot i que pot realitzar-se en solitari, per seguretat es practica habitualment en grup, i s'ha de tenir experiència mínima i l'equip adequat per al seu desenvolupament. L'equipament personal i col·lectiu varia molt dins de les característiques de cada descens, però dins de l'equip s'han de considerar imprescindibles una motxilla amb drenatge per l'aigua, calçat específic de barranquisme o de trekking, vestit de neoprè, casc, arnès, descensor i cordes.